Den 26 desember 2004 traff den dødelige tsunamien sydøst-Asia.
Tusenvis av familier over hele verden fikk livene sine forandret for alltid.
Dette er den sanne historien om en av de berørte familiene.
En sann historie.
Oversettelse: Brow
Ikke nå igjen!
- Satte du på alarmen før vi dro? - Ja, det var det siste jeg gjorde.
Nei, jeg var sist ut. Og jeg er sikker på at jeg ikke gjorde det.
Nei, elskling. Jeg var sist ut og jeg gjorde det. Lover.
- Er du sikker? - Jepp.
Nei, jeg var sist ut ettersom jeg gikk inn igjen.
Alarmen er ikke på ettersom jeg ikke satte den på.
Jeg antar at vi kommer hjem til en masse hippier som sover i sengen vår.
Akkurat som når du var på college.
Ingen fare. Det er bare turbulens, Maria.
Mine damer og herrer, vi innleder nedstigningen mot flyplassen.
Den lokale tiden er 13:30.
- Hva gjør du? Vi skal lande nå. - Lucas vil ikke prate med meg.
Ta plassen min.
- Jeg har ikke gjort noe. - Sett deg ned og slutt å rop.
Spenn deg fast.
- Vennligst sett deg ned, frue. - Lucas?
- Vær snillere mot broren din, han er redd. - Alt fremmed skremmer ham.
Lurer på hvem han har arvet det av?
KHAO LAK, THAILAND JULAFTEN
- Ta greiene deres. Ikke glem bagasjen. - Bagasjen din, Thomas!
- Har dere vært i Khao Lak før? - Første gangen for oss.
Nå er det den beste ferietiden. Her er det alltid rolig.
Perfekt for familier. Hotellet åpnet for en uke siden. Dere kommer til å trives.
Unnskyld, men vi booket rommet med havutsikt i tredje etasje.
Vi ber om unnskyldning, det ble gjort en feil. Men dere kommer nok til å trives bedre her.
Hvor kommer dere fra? Dere ser ikke japanske ut.
Jeg arbeider for et stort selskap der, og vi flytter mye rundt.
- Arbeider du ikke? - Jeg er lege.
- Jobber ikke akkurat nå. Tar hånd om barna. - Jeg forstår, du ble forfremmet.
- Det er fint, ikke sant? - Mamma!
- Kan jeg ta en sånn? - Lucas, om du er tørst så...
- Drikk juice eller vann. - Akkurat.
- Kom og se på dette, gutter. - Kom nå!
Er det ikke fantastisk? Ja, vi kan gå og bade.
10, 9...
8, 7, 6...
5, 4, 3...
2, 1!
- Min er på vei opp. - Ja, det er den.
Den flyr i en helt annen retning enn de andre.
- Den tar dem igjen. - Den flyr i motsatt retning.
Har vi mer vin igjen?
De dypsover.
Hei, baby!
Våkne! God morgen.
God morgen!
- Forsvinn! - Våkne!
- Det er jul! - Det er 1. juledag!
En mynt! Pengene leder hitover!
- Jeg vil ut! - Nei!
Vent - en om gangen!
Hva er det?
Et teleskop. Det er en Novastar som du kan se hele galaksen med.
Se - et skjerf! Jeg elsker det!
- Takk, elskling. Jeg mener julenissen. - Hva fikk du? En ball?
Jeg får ikke sove.
- Må være jetlag. - Ja, sikkert.
Kan vi gå ut og se på stjernene?
Kanskje i morgen.
Lukk øynene og tenk på noe hyggelig.
- Kom og spill ball med meg, mamma! - Straks, skatt. Spill med Lucas.
Du er utrolig! Håpløs! Jeg gjemte mobilen fra deg.
- Ser på den interne rekruteringen. - Løgner!
Jeg fikk en SMS om at O'Neil har fått avtalen sin forlenget med to år.
- Som innebærer at vi gjør samme jobb. - De kan ikke sparke deg.
Det ville vært for dyrt. Ikke vær bekymret.
Jo, for vi har ikke råd til å miste denne jobben, ikke sant?
Kom og lek med oss, pappa!
Jeg kan begynne å jobbe igjen.
- Kanskje det er på tide. - I Japan?
- Nei. - Vil du dra hjem?
Det er vel ikke det dårligste forslaget?
Du burde tenke på saken. Jeg skal gå å leke med guttene nå så...
Ta den! Verste badebuksene noensinne!
- Kjempestygg! - Jeg skal gi deg kjempestygg.
Lucas!
Løp og hent den, Lucas!
- Guttene, Henry! - Lucas!
Pappa!
Lucas!
Hjelp!
Mamma!
- Lucas! - Mamma!
Lucas!
Hjelp meg!
Få meg vekk herfra!
Bli der!
Mamma!
- Mamma! - Prøv å svøm hit! Vær forsiktig!
- Prøv å ta deg til madrassen. - Jeg forsøker!
Lucas! Vent!
Mamma!
- Jeg ville hjelpe til. - Gi meg hånden din.
Kom igjen!
Lucas!
- Lucas! - Mamma!
Lucas!
Se opp, Lucas!
Mamma!
Mamma! Pappa!
Hjelp!
Mamma!
- Lucas! - Mamma!
Vær så snill...gjør aldri det igjen, mamma.
- Gjør aldri det igjen, mamma. - Jeg er her.
Vi må finne et sikkert sted.
Jeg er her.
- Mamma! Hold fast i treet der. - Ja.
Dette er perfekt.
Vær forsiktig, Lucas. Nei, ikke rør deg.
Hold deg rolig.
Jeg har alltid vært modig, mamma! Men jeg er redd.
Jeg er redd jeg også.
Hvor er alle sammen?
Jeg vet ikke. Jeg vet ikke.
Mamma...
- Hva er det? - Du blør, mamma.
- Ingen fare. - Jeg kan ikke se deg sånn her.
Unnskyld, jeg bare...unnskyld.
Gå først du.
Det store treet... Tror du vi kan klatre opp?
Nå går vi.
Pappa!
- Pappa! - Vent. Hørte du det?
Det er ikke noe vi kan gjøre. Vi må ta oss i sikkerhet.
- Nei, vi må hjelpe gutten. - Vi dør om en ny bølge treffer oss.
Vi må klatre opp i treet nå. Kom nå.
- Hvor er du? - Se på deg, vi trenger hjelp!
Vi kan ikke risikere det.
Pappa! - Vi kan ikke risikere det. Kom nå.
Hør her!
Tenk om den gutten var Simon eller Thomas? Tenk om de trengte hjelp?
- Du hadde ønsket at noen hjalp dem. - Simon og Thomas er døde!
Selv om det var det siste vi gjorde?
Hvor er du?
Der borte, mamma. Jeg ser ham.
Er du uskadd?
Ingen fare!
Hva heter du?
- Jeg er Lucas, hva heter du? - Daniel.
Du klarer deg, vi skal få deg ut.
Løft ham. - Ingen fare.
Alt i orden?
Går det bra?
Ingen fare. Ikke vær redd.
Bli her. Jeg kommer tilbake.
- Jeg kommer ned, vent litt. - Jeg kan greie det.
- Jeg kommer ned. - Jeg kan greie det.
Bli der, er du snill.
Mamma?
Takk!
Hørte du det?
Se, mamma. De kommer til oss. - Hallo, her borte!
- Hallo! - Klatre ned, Lucas.
Lucas!
Nei, nei, nei!
- Lucas? - Jeg er her, mamma.
Takk!
Tusen takk!
Guttene mine... Jeg kan ikke se dem lengre. Guttene mine.
Guttene mine...
- Ikke la dem ta meg noe sted uten deg. - Ikke vær bekymret. Jeg forlater deg ikke.
Hvor er Daniel? Hvor er Daniel, Lucas?
Ingen anelse.
Takk!
- Det er veldig kaldt her inne. - Det er ikke kaldt, mamma.
Mamma... Hva skjer, mamma?
Jeg trenger antibiotika. Se i skapet.
Etikettene er på thai.
Det må være på engelsk. Se på siden. Se nøye.
Takk gode Gud. Ser du den gutten?
Jeg er alt han har igjen. Forstår du?
Jeg er også lege. Jeg blør. Du må stoppe det.
Vær så snill, jeg trenger antibiotika. Hjelp meg, vær så snill.
- Går det bra? - Jeg mistet min mann og to barn.
Hvis noe skjer meg...
Hvilken farge har det? Beinet mitt.
- Er det fortsatt rødt? - Ja, det er fortsatt rødt.
- Hva betyr det? - Bra. Så lenge det ikke blir svart.
Du må spise noe. Spis den!
- Så sjefete! - Jeg lurer på hvem jeg tar etter.
Hallo!
Hva heter du?
Mitt navn er Maria. Og dette er min sønn Lucas. Hva heter du?
Gi henne noen mandarinbiter. Hun er sikkert sulten.
Vær forsiktig. Vær forsiktig, Lucas.
Snu hodet til siden. Du kommer til å kveles om du ikke gjør det.
Vær så snill, hun trenger hjelp.
Snu hodet hennes til siden. Hjelp henne, Lucas.
Alt i orden, mamma?
Hva holder du på med? Går det bra, mamma?
Slutt, mamma! Det holder!
Slutt!
Mamma?
Francesca!
Francesca! Francesca!
- Jeg må på do. - Francesca!
Se på dette stedet, Lucas. De har fullt opp her.
Du må gå og gjøre noe.
Hjelp mennesker. Du er flink til det.
- Hva vil du jeg skal gjøre? - Bara en ting...hva som helst.
- Klarer du deg? - Kutt ut, jeg skal ingen steder.
- Jeg lover. - Greit.
Er det familien din?
- Leter du etter familien din? - Har du sett dem?
Ro deg ned! Jeg skal hjelpe deg.
Jeg skal forsøke å hjelpe deg.
Agda Benström?
Er du Josef Benström eller Morten Benström?
- Morten Benström? - Unnskyld!
Jeg leter etter min sønn.
- Din sønn? - Peter Barry.
Ja. Han kommer til å lure på hvor jeg er.
Peter Barry? Morten Benström?
Agda Benström? Peter Barry? Josef?
Anna-Marie. Anna-Marie De Braun.
Unnskyld, hva heter du igjen? Anna-Marie De Braun? Noen?
- Radha Castorini. - Tatiana...Tatiana Cernochova.
Josef Benström?
Agda Benström? Radha Castorini?
Anna-Marie De Braun?
- Morten Benström? - Ja?
- Morten Benström fra Sverige? - Ja.
- Jeg kjenner faren din. - Pappa...
Faren din er her. Jeg skal hente ham. Ok?
Nei, du må bli her. Jeg skal hente faren din. Ok?
Nei, du må bli her. Det er langt dit og du må hvile deg.
- Ok? - Ok.
Benström!
Hvor er mamma?
Mamma?
Mamma! Mamma!
Nei, hva driver dere med? Det er min mors seng. Forsvinn!
- Forsvinn! - Det er i orden!
- Ingen fare. Ta det rolig. - Nei! Moren min lå her!
Du må bli med meg. Jeg skal hjelpe deg. Ok?
Ok?
Hva heter du?
- Hva heter du? - Lucas Bennett.
Hvor bodde du?
På...
- Orchide Beach Resort i Khao Lak. - Reiste du med noen?
Lucas?
Faren min og mine to lillebrødre.
Vet du hva som skjedde med dem?
Fins det noen vi kan ringe?
- Min farfar. - Hva heter han?
Bryan, men jeg husker ikke nummeret hans.
Lucas?
Maria?
Lucas?
Lucas? Maria?
Lucas!
Maria!
- Alt i orden, kompis? - Gi meg et øyeblikk.
- Jeg kommer straks opp. - De sender lastebiler opp til fjellet.
Vær forsiktig. De kommer snart hit.
- Kan du si til dem at jeg er her? - Ja visst! Et øyeblikk.
Gutter! Faren deres er tilbake.
- Pappa! - Pappa!
- Flere helikoptere fløy akkurat forbi. - Jaså?
Mamma og Lucas...
- Kom ned en stund, Thomas. - Jeg, da?
Bli der og se om du kan se flere helikoptere. Flink gutt!
Du er nesten framme. Klarer du det?
Gud!
- Jeg har fortsatt ikke funnet dem. - Så du mange døde mennesker?
Jeg er veldig alvorlig, Thomas.
- Ikke mamma og Lucas? - Nei, jeg så ikke dem.
Jeg brant foten min på taket. Det var veldig varmt.
Alle var på vei bort. Kan vi dra nå?
Jeg vil at du... gjør meg en tjeneste, Thomas.
Jeg hørte at alle drar opp på fjellet for å søke dekning.
- Men jeg kan ikke bli med dere. - Du får ikke forlate oss igjen.
Jeg må fortsette å lete etter dem. Du må passe på Simon.
Nei, bli hos oss, Jeg kan ikke...
Jeg har aldri passet på noen. Jeg er redd.
Jeg er redd jeg også.
Vet du hvilket øyeblikk som var mest skremmende for meg?
- Når tsunamien slo til? - Nei. Etter det.
Når jeg kom opp og var alene.
Det var det mest skremmende. Deretter så jeg dere klatre i trærna.
Jeg var ikke så redd lengre ettersom jeg visste at jeg ikke var alene.
Tenk om mamma og Lucas er alene akkurat nå.
- Forestill deg hvor redde de ville bli. - Vi kan lete etter dem sammen.
Du må passe på Simon. Og jeg skal fortsette å lete etter dem.
Ok?
Forstår du nå?
Hallo! Ja, jeg hører deg.
- Går det bra? Har dere mistet noen? - Vi vil bare komme bort herfra.
Unnskyld? Jeg har forsøkt å ringe hjem. Kan jeg få låne mobilen din?
Se! Alle trenger hjelp. Batteriet er nesten utladet, og vi trenger mobilen.
Vi ses i morgen, ok? Nei, jeg blir ikke med.
Thomas kommer til å ta hånd om deg.
Dere vet hvordan dere skal oppføre dere. Hold dere til gruppen.
Og jeg kommer så fort jeg kan.
Oppfør dere.
Jeg elsker dere!
- Vær snill og pass på sønnene mine. - Følg med. Du vet det er meningsløst.
Jeg kan ikke slutte å lete.
Jeg elsker dere. Jeg lover at vi ses i morgen.
Maria!
Lucas!
Maria!
Nei!
Alt i orden?
Hopp inn i bilen. Vi kjører deg til en sikrere plass.
Min kone ville ikke dra til Thailand i juleferien.
På grunn av beinet mitt.
Jeg insisterte. Min lille pike, Gina...
Hun er bare to år. En høy lyd vekte meg.
Jeg var alene i rommet.
Jeg gikk ut på terrassen og så at havet var på vei inn mot land.
Tok fem sekunder å nå trappene men vannet var allerede der.
Det tok ikke mer enn fem sekunder.
På sengen...fant jeg en lapp fra min kone. Det sto at de var på stranden.
- Du var på Orchide, ikke sant? - Ja.
Hele min familie var ved bassenget når tsunamien slo til.
Jeg fant Thomas, min mellomste sønn først. Han var oppe i et tre.
Det tok meg en evighet å overtale ham om å klatre ned fordi han var redd.
Så fant jeg Simon, min yngste. Han var oppe i et palmetre.
Han er bare fem år.
Jeg sendte dem opp i fjellet.
Dere vet. Sånn at jeg kunne fortsette å lete etter min kone og min andre sønn.
Tøffeste beslutningen jeg noensinne har tatt.
- Har du ringt hjem enda? - Jeg kan ikke finne en telefon.
Jeg sparer batteriet, hvis min familie ringer.
- Vær så snill. - Takk. Jeg lover at det skal gå fort.
Ja? Takk gode Gud, Henry. Hvordan går det?
- Har noen hørt fra seg? - Du er den første som ringer.
Går det bra med alle sammen? Henry?
- Maria og Lucas er ikke her. - Hva mener du?
Tsunamien kom og feide bort alle.
Jeg fant Thomas og Simon, men ikke Maria og Lucas.
Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre eller hvor jeg skal lete!
Ro deg ned, Henry!
Jeg må legge på. Mange trenger denne mobilen.
- Jeg ringer deg senere. - Henry?
Unnskyld!
Takk!
- Hva vil du jeg skal gjøre? - Du kan ikke avslutte det sånn.
- Ta den! - Gjør det!
Kom igjen!
Jeg skal ringe ham.
- Henry? - Det er meg igjen, Bryan.
Jeg lover at jeg ikke skal slutte å lete før jeg finner dem.
Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre, ettersom det er midt på natten.
Jeg skal lete på alle sykehus og herberg.
Jeg lover at jeg skal finne dem. Jeg ringer deg når jeg har gjort det.
Takk!
Kan jeg bli med deg?
- Jeg er redd. - Lukk øynene og tenk på noe hyggelig.
Får jeg sitte hos deg?
Hvor gammel er du?
- Nesten 74. Og du? - Syv og et halvt.
Få dem bort fra meg!
- Går det bra med ham? - Han er bare trøtt.
Utenom et par insektsbitt så har han det bra.
- Du liker å se på stjerner, hva? - Jeg kan de fleste stjernebildene.
Her er himmelen annerledes.
Noen av stjernene har lyst i lang, lang tid.
Visste du det?
De er døde, ikke sant?
De er døde.
Men en gang i tiden var de så lysende at lyset ennå ferdes gjennom rommet.
Og vi kan fortsatt se dem.
- Hvordan vet man om de er døde eller ikke? - Det går ikke, det er umulig.
Det er et vakkert mysterium?
Lucas Bennett...kan du bli med meg?
Sett deg her.
Er navnet ditt Lucas Bennett?
- Ja. - Og din mor heter Maria Bennett?
Ta en titt og se om du kjenner igjen disse tingene.
Ta en ordentlig titt.
Ta den tiden du trenger.
- Ser noe kjent ut? - Jeg vet ikke.
Vet du ikke?
- Kjenner du igjen noe? - Jeg tror ikke det.
Lucas...
Kan du bli med oss?
Mamma?
- Hvor faen har du vært? - "Hvor faen jeg har vært?"
Hvor faen har du vært? Du lovte å ikke gå noe sted.
Jeg trodde du var død, mamma.
- Unnskyld. - Jeg trodde du var død.
Vi er lei for det.
Noen må ha endret journalen hennes under operasjonen.
Hvordan går det med henne?
Hun har blitt operert i brystet, men har mistet mye blod.
Hun var for svak til å få beinet sitt operert.
Hun må opereres så fort hun er frisk nok.
Men hun klarer seg, ikke sant?
- Ingenting. Hva skal vi gjøre nå? - Vi burde...
Vi burde forsøke å finne skyss til Takuapa sykehus.
- Hvor er barna mine? - De dro med dem.
- Hvor da? - Jeg vet ikke.
- Jeg må tisse. - Du får vente, Simon.
Mamma? Våkne, mamma.
- Gjett hvem jeg så der ute? - Beinet mitt. Hvordan er beinet mitt?
Fortsatt rødt.
Vær så snill, moren min... Såret hennes ser ille ut.
Vi gjør vårt beste. Vi skal ta henne til operasjon nå.
Nei, nei, fem minutter. Gi meg fem minutter, er du snill.
Jeg vil ikke sakke deg ned.
Dette er navnene på jenta mi, Gina og min kone, Kathy. Hun er amerikansk.
- Kan du sjekke listen for meg? - Selvsagt.
De sa at datteren kunne fortsatt være i Surat Thani. Vi har vært her.
Vi har sjekket alle sykehus utenom dette.
Fem minutter, vær så snill.
Det tar ikke lang tid. Jag er straks tilbake.
Lucas...
Noe igjen i glasset?
Ikke vær bekymret, jeg skal ordne noe til deg.
Pappa...
Pappa!
- Jeg må tisse. - Kan du holde deg?
Hva driver du med, Simon?
Skynd deg - de kommer til å ettelate oss. Hva driver du med?
- Ingenting. - Så kjedelig.
Jeg ber om unnskyldning, og takk for at dere ventet.
Nå drar vi!
Vi kommer!
Pappa!
Det er Lucas!
- Lucas! - Lucas!
Lucas!
- Simon! Thomas! - Lucas! Lucas!
Går det bra?
Lucas!
- Pappa! - Lucas!
Nå drar vi. Ingen grunn til å vente.
Er alt i orden?
- Mamma er her. - Hva?!
Hun er veldig svak. Hun sier noen rare ting i blandt.
Sykesøsteren sa at de skal operere henne så fort de kan.
Mamma? Se hvem som er her.
Hei, elskling!
Mamma.
- Går det bra med alle sammen? - Ja.
- Jeg kommer til å dø. - Nei, nei.
Kan jeg ta av denne?
Jeg fikser det.
- Du kom tilbake! - Ja.
Jeg kan hvile i fred nå.
Hva er det, Maria? Hva er det, elskling?
- Jeg er døende. - Nei. Nei.
- Du kommer til å bli frisk. - Ta hånd om barna mine.
Det var ikke derfor jeg kom hit. De kommer til å ta godt vare på deg.
Jeg lover at vi kommer til å klare oss.
- Jeg er redd, Henry. - Vi kommer til å klare oss.
Jeg lover at alt kommer til å bli bra.
Vi skal operere henne. Vi må ta henne med nå.
Jeg elsker deg. Du kommer til å klare deg.
Jeg elsker deg så mye. Jeg elsker deg.
Jeg elsker deg! Jeg elsker deg, skatten min!
Jeg er lei for at jeg sviktet deg.
Lucas...
Takk for at du tok hånd om mamma.
Vi tok hånd om hverandre.
- Pappa? - Ja.
Det er en ting jeg ikke har fortalt til mamma...som hun trenger å vite.
Jeg har også en familie.
Jeg har spart styrken min... fordi jeg vil se dem...en siste gang.
Er det nødvendig?
- Vi vil ikke at du skal kjenne smerte. - Jeg er redd for å sovne.
Du er i gode hender.
Lukk øynene og tenk på noe hyggelig.
Tenk på noe hyggelig.
Lucas!
Mamma har det bra, Lucas.
Vi skal reise hjem.
Vær forsiktig!
Mr Bennett? Jeg er Oliver Tudpole, fra forsikringsselskapet.
Vi skal ta hånd om familien din. Dere har ingenting å bekymre dere for.
Om noen timer er vi i Singapore der kona di kommer til å få den beste behandlingen.
De skal vise dere til flyet. Ha en sikker flyreise.
Hvor skal vi?
De skal fly oss til Singapore. Vi kommer til å være sikre der.
Vennligst sett deg ned. Vi letter straks.
- Kan jeg bare... - Ja. En liten stund.
Hvordan går det med deg?
Her, med deg.
Mamma...gjett hva?
Jeg så Daniel igjen.
Han var så glad.
Han var i favnen til noen.
Jeg vedder på at det var faren hans.
Jeg elsker deg!
Jeg elsker deg så mye.
Takk! Takk!
Jeg er lei for det, men du må gå tilbake til plassen din.
Spenn fast sikkerhetsbeltene deres, takk.
- Jeg vil ikke. - Man må spenne fast sikkerhetsbeltet.
VI ER PÅ STRANDEN
Det er ingen fare.
Oversettelse: Brow
Filmen er basert på en sann historie om Maria, Quique, Lucas, Thomas og Simon.